Тази история е за един човек на име Харолд Крик.
И неговият ръчен часовник.
Харолд Крик бе човек на числата...
...безспирните изчисления и пестелив на думи.
А ръчният му часовник бе направо мълчалив.
Всеки делничен ден, в продължение на 12 години...
...Харолд изчеткваше всеки от своите 32 зъба 76 пъти.
Тридесет и осем пъти напред-назад.
Тридесет и осем пъти нагоре-надолу.
Всеки делничен ден, в продължение на 12 години...
...Харолд си завързваше вратовръзката на единичен Уиндзорски възел, вместо на двоен...
...спестявайки, по този начин, до 43 секунди.
Ръчният му часовник смяташе че с единичният възел вратът му изглежда дебел...
...но си мълчеше.
Всеки делничен ден, в продължение на 12 години...
...Харолд тичаше със приблизително 57 крачки на пресечка, на разстояние 6 пресечки...
...хващайки в последния момент Нокърския автобус в 8:17.
Ръчният му часовник се наслаждаваше...
...на свежия ветрец върху циферблата си.
И всеки делничен ден, в продължение на 12 години...
...Харолд преглеждаше 7.134 данъчни преписки...
...в ролята си на старши инспектор за националната агенция по приходите.
Раздел 1.469-2 (B) (i) от наредбата, Даян. Мерси.
Добро Утро. НАП.
Харолд, 89 по 1417?
126,113.
Така излиза.
Вземаше само 45.7 минути обедна почивка...
...и 4.3 минути почивка за кафе...
...засичани акуратно от неговия ръчен часовник.
О, чудесно.
да, ще идем в Мулен или....
Извън всичко това, Харолд водеше самотен живот.
Прибираше се в къщи сам.
Ядеше сам.
И точно в 11: 13 всяка вечер...
...Харолд си лягаше сам...
...оставяйки ръчния си часовник на нощното шкафче до себе си.
Така, разбира се, беше преди сряда.
В сряда ръчният часовник на Харолд промени всичко.
О, боже! Купил си го?
Купих го.
Ако някой бе питал Харолд, той щеше да отговори...
...че тази точно сряда е точно като всички останали.
И той я започна по същия начин, както--
И той я започна по същия начин както винаги.
Хей?
И той я започна по същия начин както винаги.
Докато умът на други би--
Хей? Има ли някой там?
Докато умът на други би се реял в планове за настъпващия ден...
...или дори би се опитвал да задържи последните моменти на сънищата им...
...Харолд просто броеше движенията на четката.
Стига, кой току-що каза: "Харолд просто броеше движенията на четката"?
И откъде знаете че броя движенията на четката?
Ехо?
Забележително беше как простите, скромни--
Забележително беше к--
Забележително беше как простите, скромни елементи от ежедневието на Харолд...
...често незабележими...
...ще се превърнат в катализатора за коренната промяна на живота му.
Харолд гонеше автобуса...
...и неговите твърди кожени обувки издаваха ужасен писклив звук...
...при допира с асфалта.
и въпреки че това беше необикновен ден...
...ден, който щеше да помни до края на живота си...
...Харолд си мислеше, че е просто сряда.
Извинете, чухте ли това?
Гласът. Чухте ли го? "Харолд си мислеше, че е просто сряда"?
Не се притеснявай. Наистина е сряда.
Не, не, чухте ли го? "Харолд си мислеше, че е просто сряда"?
-Кой е Харолд? -Аз съм Харолд.
Харолд, всичко е наред, Наистина е сряда.
Не, не, аз....
Няма значение.
Харолд не можеше да се концентрира върху работата си.
Извинявай, Харолд?
Мислите му бяха разбъркани. Умът му беше другаде.
Извинявай.
Някой би трябвало да може да го оправи-- Задръж за секунда.
Ей, Харолд. Колко е 67 по 453?
Когато негов колега го попита за произведението на 67 и 453...
Знаеш ли? Не мога да мисля докато говориш.
...той изключи.
-Какво? -Какво?
-Харолд бързо отговори, "30,351. " -Какво? О, нищо. 30,351.
Въпреки че отговорът всъщност беше 31,305.
Чакай, чакай, чакай, 31,305. Извинявай.
Пич, току-що хванах един застрахователен агент...
...който твърдеше че джетът му е служебно превозно средство.
Да ти кажа - жалко че не дават...
...награда за данъчен инспектор на годината.
Човече?
Добре ли си?
Дейв, следят ме.
Как така те следят? Ти не се движиш.
-Преследва ме глас. -Какво?
Преследва ме женски глас.
Добре.
И какво казва?
Разказва.
Харолд, зяпнал си някакви кашони, какво толкова разказва?
Не, не, не. Трябваше да спра с класирането.
Гледай. Гледай. чуй. чуй.
Звукът, който хартията издаваше при допира с папката...
...звучеше точно като вълна разбиваща се в пясъка.
И когато Харолд се замисли над това...
...се оказа, че слуша по толкова вълни всеки ден...
...колкото биха представлявали един дълбок и безкраен океан.
Чу ли това?
Имаш предвид хартията?
Не, не, не. Гласът.
Не.
Най-страшното е, че понякога наистина си представям дълбок и безкраен океан.
Какъв океан?
Онзи, от звуците на-- Забрави.
Нови ревизии. Приятен ден.
Благодаря.
Добре, имаме сладкар и търговец на системи за сигурност.
Може би трябва да вземеш сладкаря.
-ОК? -OК.
Мамка му! Мамка му! Мамка му!
-Мерзавец такъв. -Разбирам.
Ооо, майната ти! Данъчен!
-Данъчен! -Данъчен!
Данъчен!
Върви си у дома!
Чуйте, може ли да поговорим за това някъде другаде?
Не. Ще говорим за това точно тук.
Добре. В преписката пише, не сте платили пълния размер на данъка тази година.
-Точно така. -Изглежда само около 78 процента.
Мдааа.
Значи сте го направила нарочно?
Мдааа.
Значи би трябвало да сте очаквала данъчна проверка?
Очаквах солидно...
...остро мъмрене.
Мъмрене? Това не ви е пансион, г-це Паскал
Вие крадете от държавата.
Не, не крада от държавата. Просто не платих целия данък.
г-це Паскал, не може просто да не си плащате данъците.
Напротив, мога.
Можете, ако искате данъчна проверка.
Само ако призная правото ви да ме проверявате, г-н Крик.
г-це Паскал, аз съм тук и ви проверявам.
Сега ще трябва да прегледам документацията за последните три години...
...за да се уверя, че това е всичко, което сте пропуснала да платите.
Хубаво.
Всъщност, знаете ли - не е хубаво.
Вижте, аз съм горещ поддръжник на запълването на дупки по пътищата...
...и строенето на детски площадки; и приюти.
И с огромно удоволствие си плащам тези данъци.
Просто не съм чак такъв поддръжник на сумата...
...която правителството използва за военни разходи...
...финансови инжекции на корпорации и предизборни фондове.
Затова - не си платих тези данъци.
Струва ми се, че всъщност...
...изпратих писмо по този повод.
Това ще да е писмото, което започва с: "Скъпи империалистически свине"?
Да.
Г-це Паскал, това за което говорите е анархия. Вие анархистка ли сте?
-Имате предвид дали съм член на--? -Анархистка група, да.
Анархистите си имат групи?
Струва ми се. Да.
Събират ли се?
Не знам.
Това няма ли напълно да обезсмисли целите им?
На Харолд му беше трудно да си представи г-ца Паскал като революционерка.
-Не сега. -Нейните крехки ръце...
-Какво? -...да издигат протестни лозунги.
-Нейните дълги, изваяни крака... -Нищо .
...да бягат от сълзотворен газ.
Харолд не беше склонен към фантазиране...
...и затова положи усилия да се държи професионално.
Но, разбира се, не успя.
Не можеше не си представи как г-ца Паскал..
...докосва лицето му с нежния връх на пръста си.
Не можеше да не си я представи как потопена във ваната...
...си бръсне краката.
И не можеше да не си я представи гола...
-...изтегната на леглото му. -Г-н Крик?
-Г-н Крик. -Да, какво?
Зяпнали сте ми циците.
Аз ка--? Не мисля. Не мисля че бих направил това.
Ако наистина го правех, мога да ви уверя...
...че е било единствено като представител на правителството на Съединените Щати.
Извинявайте, просто днес имам проблеми. И така - ще се върна във вторник.
Харолд изведнъж се почувства обграден и притиснат...
-...излизайки от сладкарницата... -Млъквай!
...безсилно проклинайки небесата.
Не! Проклинам теб, гаден глас!
Така че млъквай и ме остави на мира!
Ей, внимавай!
Извинете.
Вие ли сте г-ца Айфел?
-Да. -Отлично.
Мога ли да попитам какво правите?
Проучване.
-О, прекъсвам ли ви? -Да.
Съжалявам. Аз съм Пени Ешър.
Аз съм асистентката, която вашето издателство нае.
-Шпионин. -Асистентка.
Върша работата на секретарка.
Нямам нужда от секретарка.
Тогава ще трябва да намеря друг начин да си запълвам времето.
Сигурно като ме следиш като лешояд...
...защото от издателството си мислят че имам засечка?
Имате ли засечка?
Тези страници ли са?
Това са писма. За мен.
-Отговаряте ли? -Не отговарям на писма.
И предполагам сте изпушила всичките тези цигари?
Не, така си ги купих - изпушени.
Да, казаха че сте забавна.
Какво мислиш за скачането от сграда?
Не мисля за скачане от сгради.
-Напротив - мислиш. -Не. Опитвам се да мисля за хубави неща.
Всеки мисли за скачане от сграда.
Е, аз, със сигурност, не мисля за скачане от сграда.
Казват--
Прочетох го в една страхотно депресираща книга
--че като скочиш от сграда...
...в много малко случай умираш от удара.
Е, със сигурност едва ли помага.
Имаше снимка в книгата озаглавена Самоубийцата.
Стара е, но е чудесна.
На трупа на жена, която току-що е скочила от сграда.
Имаше кръв около главата Й, като ореол...
...и кракът й беше превит под нея, ръката й - скършена като вейка...
...но лицето й беше толкова ведро...
...толкова спокойно.
И според мен защото когато е умряла...
...е усещала вятъра в лицето си.
Не знам как да убия Харолд Крик. Затова са те изпратили.
Да, да ви помогна.
Как ще ми помогнеш?
Ти, която никога не мисли а скачане от сгради?
Какво велико вдъхновение ще ми дариш?
Да ти кажа, че чудатите идеи, които си сбрала...
...през очарователната си кариера като "асистентка"...
...са абсолютно безполезни, опре ли до убиване на хора.
Разбирам.
Дали? Просто не мога--
Колкото и да ми се иска...
...Не мога просто да хвърля Харолд Крик от някоя сграда.
Г-це Айфел. Кей. Била съм асистентка на писатели 11 години.
Помогнала съм на 20 писатели да завършат 35 книги...
...и никога не съм пропускала крайния срок.
И никога не съм искала от издателите повече време.
Сега съм на ваше разположение по всяко време на деня...
...докато последната точка бъде поставена на последната страница.
Не обичам силна музика. Не понасям наркотици.
И с удоволствие ще ви помогна да убиете Харолд Крик.
Имах много интересно разговорченце с някой от твоя отдел.
Ами?
Казаха че се чувстваш малко ихо-ахо.
Канцеларската болест те е хванала?
О, не знам. Струва ми се, че съм добре.
Харолд, на дървото не му се струва, че е дърво...
...то е дърво.
Защо Харолд разговаряше с този човек?
Този човек е идиот.
Този човек използва думи като "ихо-ахо" и "разговорченце". "
И обяснява, че дърветата са дървета.
Разбира се, че дърветата са дървета.
Харолд знаеше, че дърветата са дървета.
Ще ти повярвам, Харолд.
Това, което Харолд не знаеше защо не можеше да се отърси...
...от миризмата на курабийки.
Защо г-ца Паскал бе накарала пръстите му да треперят и устните му да изтръпнат.
Харолд?
Да? Извинявай.
Какво става, Харолд?
Ами....
Нищо. Всичко е наред.
Слушай, според досието ти...
...не си вземал отпуска от няколко години.
Какво ще кажеш да отпочинеш малко.
Вземи си малко отпусчица.
Да. Ще си помисля.
Харолд.
Всъщност не трябва да правя това, но....
Харолд си помисли, че часовникът му просто се е скапал...
...и даже за миг не му хрумна, ч може би се опитва да му каже нещо.
Всъщност, Харолд нито веднъж не беше обръщал внимание на часовника си...
...повече от колкото да види колко е часа.
И това, побъркваше часовника.
И така, в тази, точно, сряда вечер...
...докато Харолд чакаше автобуса, неговият часовник изведнъж...
...спря.
Извинете, някой знае ли колко е часът?
-Да, 6:18 е. -Мерси.
Така часовникът на Харолд го тласна в неумолимите ръце на съдбата.
Той не предполагаше, че това просто, привидно безобидно действие...
...ще рефлектира в неговата скорошна смърт.
Какво? Какво?
Ей! Хей?
Какво?
Защо?
Как така моята смърт?
Хей!
Извинете!
Кога?
Колко скорошна?
Добре, къде си?
"Харолд изчеткваше 32-та си зъба 72 пъти."
Кажи нещо? Чух те.
"ще рефлектира в неговата скорошна смърт."
Чух те!
Хайде, скапан глас, такъв.
"Обезумял Харолд грабна нощната лампа"
Харолд я разката без някаква видима причина!
И я разби в земята, ритайки я няколкократно!
Харолд взе своята кутия със салфетки и я захвърли през стаята...
...после разпиля гардероба!"
Хайде. Кажи нещо.
Нещо. Каквото и да е!
Кажи нещо!
"Обезумял, Харолд...."
Господи.
"Обезумял, Харолд...."
"Харолд...."
Опасявам се, че това което описвате е шизофрения.
Не, не. Не е шизофрения. Просто чувам глас в главата си.
Искам да кажа - гласът не ме кара да правя нещо.
Казва ми какво съм направил току-що.
Точно и с изискани фрази.
Г-н Крик, вие чувате глас, който ви говори.
Не, не ми говори. Разказва. За мен.
По някакъв начин съм част от някакъв разказ.
Като че ли съм герой от собствения си живот.
Но проблема е, че гласът се появява и изчезва.
Все едно, че има и други части от разказа, които аз не чувам...
...и трябва да науча какви са тези други части, преди да е станало прекалено късно.
Преди историята да завърши с вашата смърт.
Да.
Г-н Крик, не искам да звуча като развален грамофон...
...но това е шизофрения.
Не звучите като развален грамофон, просто не е шизофрения.
Ако това, което казвам е вярно?
Хипотетично, ако бях част от разказ...
...бил и той само в моята глава...
...какво бихте ми препоръчали да направя?
Бих ви препоръчала да си вземате предписаните лекарства.
Друго.
Не знам.
Предполагам бих ви изпратила при някой, който разбира от литература.
Добре.
Да. Това е добра идея.
Благодаря ви.
Значи вие сте младият господин, който ми се обади за разказвача.
-Да. -Този разказвач - казва, че ще умрете.
Да.
-Колко време ви дава? -Не знам.
Драматична ирония. Все ще ви преебе.
-Та луд ли сте или що? -Ами--
Позволено ли е да се казва това на луди?
-Не знам. -Ами добре. Колко стъпала...
-...имаше в коридора? -Какво?
Броеше ги докато вървяхме, нали?
Не.
Разбира се. В коя банка работиш?
В никоя банка. Данъчен инспектор.
-Женен? -Не.
Никога?
Бях сгоден за ревизорка. Заряза ме заради статистик.
-Сърцераздирателно. Сам ли живееш? -Да.
-Домашен любимец? -Не.
-Приятели? -Не. Всъщност - Дейв, от работа.
Разбирам. Разказвача... точно как звучи?
Жена е.
Жена.
-Познато ли звучи? -Не.
Някоя, която познаваш?
Не.
Имаше ли достатъчно време да преброиш плочките в тоалетната?
Не съм броил плочките.
-Кафе? -Не, благодаря.
-Сигурен ли си? -Да.
И тъй, тази жена, този глас, ти каза, че ще умреш?
Не ми е казала. Тя не знае че я чувам.
-Но го е казала. -Да.
И ти и повярва.
Оказа се права за някои други неща.
-Като например? -Какво си мисля за работата си.
-Не си харесваш работата? -Да.
Е, не е най-проницателния глас на света, а?
Номер едно в списъка от неща, които американците мразят - работата.
Второ - задръстванията, трето - липсващи чорапи. Разбираш ли ме?
Горе-долу.
Ако аз ти кажа, че ще умреш, ще ми повярваш ли??
-Не. -Защо?
Не те познавам.
-Но не познаваш и разказвачката. -Ами....
-Добре г-н Крик, не мога да ти помогна. -Защо?
Не съм специалист по лудост. Специалист съм по теория на литературата.
И трябва да ти кажа, че досега...
...не виждам нищо литературно в твоя случай.
Не се съмнявам, че чуваш глас, но не е възможно да е разказвач...
...защото, честно казано, не изглежда да има много за разказване.
Освен това, този семестър преподавам пет курса.
Научен ръководител съм на двама докторанти...
...и съм спасител на басейна.
-Просто си мислех, че може би-- -Може би трябва да си водиш дневник.
Записвай какво казва, или нещо такова.
Това е всичко, което мога да ти предложа.
Почти нищо не си спомням. Само си спомням:
"Той не предполагаше, че това просто, привидно безобидно действие...
.....ще рефлектира в неговата скорошна смърт."
-Какво? -"Той не предполагаше, че това--"
-"Той не предполагаше" ли каза? -Да.
Писал съм научни трудове за "Той не предполагаше"
Преподавах лекции базирани на "Той не предполагаше"
Даже и веднъж изнесох семинар за "Той не предполагаше"
Мамка му, Харолд.
"Той не предполагаше" значи че има нещо, което той не знае...
...което значи, че има нещо, което ти не знаеш. Знаеше ли това?
-Искам да дойдеш пак в петък. -Добре.
не. "Скорошна". Може да си мъртъв до петък.
Ела утре в 9:45.
Преди десет секунди каза, че няма да ми помогнеш.
Доста интересни десет секунди, Харолд.
Харолд бе погълнат от размишления.
За няколкото кратки мига от Борн Булевард до Юклийд Авеню...
...всички изчисления и всички правила...
...и цялата точност на живота на Харолд просто отлетяха.
И тогава като по чудо...
...Ана Паскал се появи.
г-це Паскал
г-це Паскал, аз съм - Харолд Крик от данъчното.
Извинете ме.
-Здрасти. -Здрасти.
-Искате ли да седнете? -Не.
Има 11 свободни места.
Не ми пука.
Извинявайте.
Как сте?
Гадно. Имам данъчна ревизия.
Разбира се.
И данъчният е противен.
Мисля че ви дължа извинение.
-Наистина? -Ние, данъчните инспектори...
...сме подложени на строги тестове преди да постъпим на работа.
За нещастия, във вашият случай, не съм държал тест за добри обноски...
...така че се извинявам.
Сплаших ви.
Съжалявам.
Добре, извинението се приема.
Но само защото заеквахте.
И вие ли пътувате редовно с градския транспорт??
Не. Просто закъснявам.
Отивате на грандиозно изгаряне на знаме?
Всъщност...
...на седмичната среща на моята група за зли заговори и игли.
Ще дойдете ли?
Забравих си напръстника и социалистическите книги у дома.
Така че....
Изнервен, Харолд подхвана незначителен разговор.
Имате много прави зъби.
Много незначителен разговор.
Благодаря. Истински са.
Харолд бързо пресметна вероятността да се изложи...
...в съотношение на времето в което бъбреше.
Това е моята спирка. Трябва да слизам.
-Беше въодушевен и изненадан... -До скоро.
...от тази донякъде закачлива среща с г-ца Паскал
Толкова въодушевен и възбуден че слезе от автобуса...
...поне 27 пресечки по-рано и сега трябваше да върви пеш.
-"Все още не си на дъното. " -Точно така.
Кажи ни нямате никакви доказателства за Емет Коул?
Какво значи това?
Ами да се бродиш по белия свят, вършейки разни неща...
-...правейки каквото искаш.... -Влез.
г-н. Крик. Заповядай. Влез.
Как си?
Всъщност - добре.
Може да го изключиш.
Изглежда нашата разказвачка не те е убила още.
-Не. Все още не. -Добре. Чудесно. Сядай
-Преброи ли стълбите отвън? -Не.
Разбира се, че не. Разработих тест--
Колко вълнуващо? --от 23 въпроса...
...които, мисля, че могат да ни помогнат да открием повече неща за нашата разказвачка.
-Сега, Хауърд.... -Харолд.
Харолд. Въпросите може да ти изглеждат глупави, но искреността ти е от голямо значение.
ОК.
И така.
Знаем че гласът е женски и историята включва твоята смърт...
...съвременно е и на английски.
Предполагам, че авторът познава бегло града.
-Да. -ОК, добре.
Въпрос едно:
"Някой наскоро оставял ли е някакви подаръци пред дома ти?"
Нищо? Дъвки? Пари
-Голям дървен кон? -Моля?
-Просто отговори на въпроса. -Не.
"Откриваш ли у себе си наклонност да разнищваш убийства...
...в големи, луксозни домове, в които--?" остави ме да довърша.
"В които може или може да не си бил поканен?"
Не. Не, не, не.
Добре. По десето балната система...
...какви според теб са шансовете да бъдеш предумишлено убит?
Предумишлено убит?
Като едно е "малко вероятно", а десет "очаквам всеки момент".
-Нямам представа-- -Добре.Нека перифразирам.
Цар ли си на нещо?
-Например? -Каквото и да е.
Цар на улиците, на местния боулинг.
"Цар на улиците"?
-Цар на улиците. Цар на троловете. -"Цар на троловете"?
Да. На тайна страна, намираща се под балатума?
-Каквото и да е. -Не.
Не. Това е нелепо.
Съгласен съм. Но нека започнем с нелепото и да вървим назад.
Сега, била ли е която и да е част от теб, по някое време, част от нещо друго?
Като например, дали ми е присадена нечия ръка?
Ами възможно е по някое време да си бил направен от камък...
...дърво, луга, различни части от трупове...
...или пръст, осветена от еврейски старейшини?
Не. Виж.... съжалявам. Какво общо имат тези въпроси със ситуацията?
Единственият начин да разбера в каква история се намираш е...
...да определя в каква история не си.
Колкото и да ти е странно, току-що отхвърлих половината гръцка литература...
...седем приказки, 10 китайски басни...
...И установих със сигурност, че не си принц Хамлет...
...Скот Финч, Мис Марпъл...
...чудовището на Франкенщаин или голем.
Не ти ли олекна, като разбра, че не си голем?
Да, олекна ми, като разбрах, че не съм голем.
Добре.
Имаш ли магически способности?
Мога ли да запитам какво правим тук?
-Представяме си автомобилни катастрофи. -Аха.
И не можем да си представяме автомобилни катастрофи на закрито?
Не.
Знаеше ли че 41 процента от катастрофите...
...се случват по време на неблагоприятни метеорологични условия?
Както и 90 процента от случаите на пневмония.
Наистина? Пневмония. Това е интересен начин да умреш.
Но как Харолд Ще хване пневмония?
Написала ли сте нещо ново днес?
Не.
Прочетохте ли поемите, които ви предложих, направихте ли списък от думи...
...купихте ли машинописна хартия, въобще свършихте ли нещо?
Не. Нищо от изброените.
Не се пишат книги със стоене под дъжда.
Е, това илюстрира точно колко знаеш за писането на книги.
Какво е това?
Това е книга върху никотинова лепенка.
Не ми трябва никотинова лепенка, Пени. Аз пуша цигари.
Е, може да помогне.
Да помогне? За какво?
За какво да помогне, Пени? Да ми помогне да напиша роман?
Може да ви спаси живота.
Не се занимавам със спасяване на животи.
Всъщност - точно обратното.
-"Коя ти е любимата дума?" -Цяло число.
Добре, добре, добре.
"Стремиш ли се към нещо?"
-Не. -Да превземеш Русия?
-Да спечелиш състезание по свирукане? -Не.
Харолд, трябва да имаш все някакви амбиции.
-Не мисля. -Някаква подсъзнателна мечта. Помисли.
Ами...
...Винаги съм искал в живота ми да има повече музика.
-Като в Уестсайдска история? -Не.
-Като.... -Какво?
Ами, винаги съм искал да се науча да свиря на китара.
Добре.
Последното нещо, което трябва да установим е...
...дали се намираш в комедия или трагедия.
Или както е казал Итало Калвино:
"Крайното значение, до което се свеждат всички истории има две лица:
Приемствеността на живота, и неизбежността на смъртта."
Ако е трагедия - умираш. Ако е комедия - се жениш.
Повечето комични герои се влюбват в хора...
...с които се запознават след началото на историята.
Обикновено такива, които отначало мразят главния герой.
Въпреки, че не мога да си представя, че някой те мрази, Харолд.
Професор Хилбърт, аз съм данъчен инспектор.
Всички ме мразят.
Вярно, вярно. Добре.
Срещал ли си наскоро някоя, която да ненавижда тази твоя същност?
Тъкмо започнах ревизия на една жена, която ме наруга.
Е, това ми звучи като комедия.
Пробвай да постигнеш развитие.
Четири от тези?
Нали знаеш, че не получих захарта, захарче.
Лулу, можеш ли да дадеш на Лари захар? И стотинки?
Добро момче.
Ще сложа и малко жълъди.
Г-н Крик.
Подранил сте. Сигурно имате доста хора да изнудвате.
Не. Не, само вас.
-Билков чай и бананова кифла. -Да, госпожо.
Всъщност ще ми трябва само един ден, за да се уверя че дължите единствено тези 22 процента.
Е, аз няма да доплатя, независимо колко процента са, г-н Крик.
Да, знам. Но от това колко процента са зависи размера на килията ви.
Знаете ли, може да ме наричате Харолд.
Да, знам. Но не искам.
Това е за Рамона, скъпи.
-О, благодаря. -Пак заповядай.
Какво е това? Какво си отбелязвате?
А, нищо.
Защо не започнем със счетоводните документи...
...и касовата книга за последните три години.
Дадено.
Какво е това?
-Моите документи. -Моля?
Счетоводните ми документи.
Държите си документацията в този вид?
Не, всъщност, аз съм доста подредена.
Държа ги в този кашон, за да се ебавам с вас.
-Здрасти. -Здрасти. Как си?
Е, как беше? Аруба.
Г-це Паскал? Мога ли само да ви попитам нещо за тази разписка?
-Беше фантастично. -Просто се чудя дали това е деветка или седмица.
-И какво прави? -Хванах прекрасен тен.
-Ще предположа, че е седмица. -Имам предвид - чувствам се отпочинала.
Трябва ли ви помощ?
--ще ида на небето. Ще видя президента.
-Това е данъчния. Здрасти, г-н данъчен. -Ъхъ.
-Може да ми викаш Харолд. -ОК.
-Как са цифрите? -Добре.
-Ще намериш ли тез 22 процента? -22 процента?
Двайсет и два, два пъти по единадесет. Прости числа.
-Има ли данък за тоалетната? -Не, няма данък за тоалетната.
-Тогава мога ли да отида до тоалетната? -Давай.
Добре. Искам да отида до тоалетната. Чао.
Чао-чао.
Е, лека вечер.
Искаш ли бисквитка?
О, не.
Хайде, топли и меки са. Сега ги вадя от фурната.
Не, не обичам бисквити.
Не обичаш бисквити?
-Що за човек си? -Не знам.
-Всички обичат бисквити. -Да, знам.
Имам предвид след наистина скапан, гаден ден...
...майка ти никога ли не ти е давала бисквити с мляко?
Не. Майка ми не можеше да прави бисквити.
Единствените бисквити, които някога съм ял са от магазина.
Добре. Сядай.
-Не, аз-- -Не
Сядай.
А сега...
...изяж една бисквитка.
Наистина не мога.
Г-н Крик, беше наистина ужасен ден.
Знам, защото се погрижих за това.
Така, че вземи една бисквитка...
...потопи я в млякото...
...и я изяж.
Това е една, наистина, ама наистина, вкусна бисквитка.
И кога реши да станеш сладкарка?
-В колежа. -О, колежа по сладкарство?
Учила съм в юридическия в Харвард.
-О, съжалявам, просто предположих-- -Не, не. Няма нищо. Не завърших.
-Нещо лошо ли се случи? -Не.
Едва ме приеха. Наистина с голяма мъка.
Единствената причина, поради която ме приеха беше есето ми.
За това как ще направя света по-добро място след като завърша.
Както и да е, трябваше да учим на групи...
...аз и колегите ми понякога по цяла нощ.
И затова правех сладки, за да хапваме докато работим.
Понякога правех сладки по цял следобед в кухнята на общежитието...
...и после носех тези лакомства при колегите от моята група...
...и те ги обожаваха.
Яж.
Правех овесени курабийки, бисквити с фъстъчено масло...
...курабийки с натурален шоколад и натрошени ядки.
И всички си хапваха и бяха щастливи...
...и учеха усилено и се справяха по-добре на изпитите.
Все повече хора започнаха да идват в моята група...
...и аз правех все повече сладки.
И постоянно търсех все по-добри рецепти...
...докато скоро вече правех кроасани с извара и кайсии...
...а вафли мока с бадемова глазура...
...и ефирен лимонов кейк с прасковена глазура.
И в края на семестъра имах 27 партньора за учене...
...осем красиви албума пълни с рецепти...
...и среден успех 3.
И така - прекъснах.
И ми хрумна, че ако искам да направя света едно по-добро място...
...Ще го постигна със сладки.
Харесват ли ти?
Да.
Радвам се.
Благодаря ти, че ме насили да ги опитам.
Пак заповядай.
Трябва да тръгвам. Е, благодаря ти. За бисквитите, искам да кажа.
-Защо не си вземеш за в къщи? -О, не.
-Хайде де. -Не, наистина, моля те.
-Не, не, не. Наистина, моля те.
Бих искал, но не мога.
-Не можеш? -Не, не, искам да кажа--
Защото, виждаш ли, това представлява подарък.
Всъщност не трябваше да ям и онези....
Добре. Ама аз няма да кажа на никого.
-Да. Знам, но ако кажеш.... -Добре, де - няма.
Знам, но ако кажеш--
-Какво си мислиш, че ще звънна на--? -Не, не. Ще ги купя.
Бих бил щастлив да ги купя. Как ти се струва?
И тогава няма да има проблеми.
-Какво? -Не.
-Моля те. -Просто....
-Защо просто да не--? -Отивай си в къщи.
наистина - не е кой знае какво.
Отивай си в къщи.
Добре.
Да не би...?
Направила си тези сладки за мен?
Просто си се опитвала да се държиш добре и аз провалих всичко.
Може да ти звучи като глупости...
...но мисля че участвам в трагедия.
Професор Хилбърт, напълно се провалих в експеримента с трагедията и комедията.
Всъщност мисля че вече ме харесва дори по-малко.
-Знам. Това е чудесно -Как така?
Доказа неопровержимо нещо друго.
Изглежда, че гласът е зависим от твоите действия.
Сверяваш си часовника и гласът казва, че си сверяваш часовника.
Качваш се в автобуса и тя казва, че си се качил в автобуса.
Миеш си зъбите и тя казва, че си миеш зъбите.
Може да се окаже, че самият ти определяш историята.
-Така че, предлагам да пробваме нещо друго. -Какво?
-Нищо. Абсолютно нищо. -А г-ца Паскал?
-Забрави я. -Да я забравя?
Тя е всичко, за което мога да мисля, освен числа.
Харолд, ако искаш да оживееш, трябва да пробваш нещо различно.
-И това нещо е в същност нищо? -Точно така. Нищо.
-Нищо? -Дай да ти обясня отново.
Някои сюжети се развиват чрез външни събития и случки.
Други - от самите герои.
Ако мина през тази врата - сюжетът продължава.
Историята ми от другата страна на вратата. Ако остана тук, обаче...
...сюжета не може да продължи, край на историята.
Също и ако остана - ще закъснея.
-Утре не прави нищо. -Нищо?
Остани си у вас, не вдигай телефона, не отваряй вратата, не си мий зъбите.
-Ами работата? -Обади им се.
-Кажи че утре не можеш да отидеш. -Да не отида на работа?
Не прави нищо, което може да задвижи сюжета.
Нека да видим дали сюжетът може да те намери.
Маршал, не движиш краката.
--със сигурност тези гъски никога не са виждали нищо друго освен това:
малко езеро в източна Полша.
Замърсяването от близката фабрика бавно унищожава ...
...малките риби и насекомите които са храната на тези птици.
Всички опити да преместят птиците в подобни водни басейни са неуспешни.
Може би това, че са свикнали с обстановката ги задържа тук.
или може би нежеланието да изгубят от родовата памет...
...тези някога красиви хълмове, заобикалящи езерото.
И само за секунди раците осъзнават...
...че птиците от които някога са се бояли...
...са се превърнали в тяхна плячка.
Ранената птица знае своята съдба.
Отчаяните и опити за бягство...
...само подчертават безнадеждността на окаяното й положение.
Тъжните, влажни очи на примата първи ще бъдат извадени...
...и после продадени на козметични компании по целия свят...
...за да ги използват за тестове на грим и изкуствени сълзи.
След това, кожата им ще бъде одрана от увисналите им трупове...
...и преработена за направата на възглавници и завивки.
Г-н зебра само искаше едно освежително питие.
Но никога не знаеш кой ще се храни с теб...
...в ресторанта на майката природа.
Сигурно боли това което този плешив орел...
...иска да си поднесе с гарнитура и сухо вино?
Това е змиорка. И отново:
Изглежда, че г-н крокодил би желал малко месо от антилопа...
...за да довърши солената зебра от блюдото си.
Това е битка между джентълмени на която може да се залага.
когато мангуста срещне кобра не е ясно кой ще победи.
Но този път изглежда, че ...кобрата...
...надделява над мангустата
Но все още не си осребрявайте печалбата,господа...
...защото сега предимството е на страната на мангустата!
Ей! Ей!
Ей, ей, ей! Какво правите?!
-Мамка му и прасе. -Какво по дяволите е това??
- Спри крана. Спри го. - Спри крана!
- Хей. - Хей какво правите?
НИЕ? Ти какво правиш?
Гледах телевизия.
- Ами, ние пък разрушаваме тая сграда. - Вие луди ли сте? Аз живея тук!
- Това телевизор ли е? - Да, телевизор е! Моят телевизор!
- А какво прави твоя телевизор там? - Казах, че живея тук, идиот такъв!
Тук са ми нещата!
Името ми е на проклетия звънец! Харолд Крик.
Апартамент 2-B, ул. МакКарти 1893!
- 1893 ли каза? - Да!
Не съм сигурен, че беше сюжета.
Надявах се да кажеш, че е наистина лошо съвпадение.
Да срещнеш застрахователен агент в деня, когато ти изтича полицата е съвпадение.
Да получиш писмо от императора, че ще те навести е заговор.
Да ти разрушат апартамента с булдозер...
...е съвсем друго нещо.
Харолд, ти не контролираш съдбата си.
- Знам. - Така ли?
Добре. Ела с мен.
Ей, том, можеш ли да оставиш това до утре?
Беше прав. Тази разказвачка може съвсем лесно да те убие...
...така, че смирено ти предлагам просто да забравиш всичко това и да си живееш живота.
Да си живея живота? Ами аз това и правя. Бих искал да продължа да си живея живота.
Знам, разбира се. Имах предвид да изживееш всичко. Независимо колко ти остава.
Искам да кажа, Хауърд, едно приключение би ти се отразило добре.
Разбираш ли, изобрети нещо или просто довърши Престъпление и наказание.
По дяволите, Харолд, може просто да ядеш само палачинки, ако искаш.
Какъв ти е проблема?
Ей. Не искам да ям само палачинки. Искам да живея.
Дали някой, който е със всичкия си оставен да избира между палачинки и живот...
...ще избере палачинки?
Харолд, ако размислиш за момент, вярвам че ще разбереш...
...че отговорът неизбежно зависи...
...от качеството на живота...
...и разбира се, качеството на палачинките.
Не разбираш какво искам да ти кажа.
Напротив, разбирам.
Но ти трябва да разбереш, че за мен това не е философия или теория на литературата...
...или просто разказ. Това е моят живот.
Естествено. Просто заживей така, както винаги ти се е искало.
Никога не съм очаквала, че ще имат--
-Искаш ли една, две? -Една искам.
-Една? -Искам две.
Добре, това е твоята стая.
Или както обичам да я наричам "спален отсек две".
Мерси, Дейв.
Няма, проблем, човече. Ще ми е приятно да се навърташ наоколо.
-Колко дълго мислиш да останеш? -Не знам със сигурност.
Дейв, мога ли да ти задам донякъде абстрактен, напълно хипотетичен въпрос?
Давай.
Ако знаеше че ще умреш...
...навярно скоро...
...какво би направил
Уау, не знам.
Аз най-богатият човек на света ли съм?
Не. Ти си си ти.
Имам ли необикновени способности?
Не. Ти си си ти
Знам че съм аз, ни имам ли необикновени способности?
Не, защо ще имаш необикновени способности?
Не знам, ти каза че е хипотетично.
Добре. Да кажем че си много добър в математиката
Това не са необикновени способности. това е умение.
Добре. Добър си в математиката и си невидим.
-И как да знам че ще умра. -Добре, добре.
Това е лесно. Ще отида на космически лагер.
Космически лагер?
Да, в Алабама е. Децата ходят там, за да научат как се става астронавт.
Винаги съм искал да отида още от девет годишен.
Невидим си и единственото, което искаш е да отидеш на космически лагер?
Не а избрах да съм невидим, ти го избра.
Не си ли твърде стар за космически лагер?
Никога не си твърде стар за космически лагер, човече.
Космически лагер.
Сто двадесет и две китари.
Седемстотин тридесет и две струни.
Двеста петдесет и седем перца.
Сто осемдесет и девет копчета за усилване.
Тук Харолд се изправи лице в лице с най-старата си мечта.
И просто си стоеше.
Въпроса не беше просто да намери китара.
Трябваше да намери китара да му внушава нещо.
За нещастие тази му внуши:
"Кат' се върна в Джамджия, тая жена ще усети дебелия край. "
Друга каза нещо от сорта на:
"Защо, да, тези панталони са от ликра."
Други нашепваха, "аз съм много чувствителна, много грижовна...
...и си нямам абсолютно никаква идея как се свири на китара. "
"Избивам комплекси. Познай какви. "
И тогава Харолд я видя.
Повреден и ужасно малтретиран зелен като морска пяна Фендър...
...който го зяпаше.
Въпреки очевидните си страдания...
...китарата говореше убедително и самоуверено.
Всъщност погледна Харолд право в очите и доста директно му заяви:
"Аз съм Рок"
Дишай. Внимавай!
Имаме 21 годишен младеж с огнестрелна рана в гърдите.
Готово.
Застрелян при война на банди? Харолд не е в никаква банда.
Мъжа в туийд?
Нищо му няма. Просто обича да гледа болни хора.
Странното е, че го каза с презрение.
Не се получава.
Ами-- Дори не знам защо сме тук.
Струва ми се, че не трябва да сме тук.
-Каза, че имам нужда от визуална стимулация. -Имах предвид музей.
Не ми трябва никакъв проклет музей. Трябват ми немощни хора.
Ти си немощна.
Права си. Проблемът е, че тези хора не са мъртви...
...просто са със сериозни наранявания.
Извинете, Къде са умиращите хора?
Повечето от тези хора са болни или с наранявания--
Което е чудесно, не ме разбирайте грешно.
--но те ще се оправят, което наистина не ми помага.
Има ли някакъв начин да видя онези, които няма да се оправят?
Моля?
Бих искала да видя, ако е възможно, онези, които няма да оцелеят.
Разбирате, ме, нали, отписаните.
Извинете, болна ли сте от нещо?
Просто творческа засечка.
Със всеки несръчен акорд...
...Харолд Крик разбираше кой е...
...какво иска, и защо е жив.
Харолд вече не се хранеше сам.
Вече не броеше движенията на четката.
-До после, Харолд. -Вече не носеше вратовръзка.
Чао Дейв.
И затова вече не се притесняваше за времето, за което я завързва.
Вече не броеше крачките до автобусната спирка.
Харолд правеше това, което го бе ужасявало преди.
Това, което му се изплъзваше От понеделник до петък...
...години наред.
Това, което неумолимите текстове...
...на безброй пънк-рок песни му казваха да направи:
Харолд Крик си живееше живота.
Но въпреки съживяването на ежедневието му...
...възкръсването на надеждите и появата на няколко гадни мазола...
...животът на Харолд бе все още непълен.
И часовникът на Харолд не възнамеряваше да го остави да пропусне още една възможност.
Г-це Паскал?
-Г-це Паскал? -г-н Крик.
-Здрасти. -Здрасти.
Радвам се, че ви хванах.
Да? Защо?
Защото исках да ви подаря това.
-Наистина? -Да.
Значи не можеш да получаваш подаръци, но може да раздаваш?
-Виж-- -Не знам.
Това изглежда малко нелогично, нали, г-н Крик?
Много нелогично, да.
Ще ти кажа какво ще направим. Ще го купя.
-Не. -Не, не, не, наистина...
...Бих желала да го купя. Какво е?
Цветя.
-Какво? -Нося ти цветя.
И си ги домъкнал чак до тук?
Г-це Паскал, държах се много странно и осъзнавам, че се държах странно.
И те желая.
-Какво? -Има толкова много причини.
Толкова много неща в моя живот които ми казват...
...понякога съвсем буквално...
...че трябва да дойда и да ти донеса тези цветя...
...но всъщност правя това защото те желая.
Желаеш ме?
Абсолютно точно.
Нямаше ли някакво съвсем ясно и строго правило...
...правилото за сближаване?
-Отношенията между ревизор и проверяван? -Да.
Обаче не ми пука.
-Защо? -Защото те желая.
Ами...
...имаш ли нещо против да ги поносиш още малко?
ОК.
Описа ли ги?
Не, запомних ги.
-Синьото е ечемично цвете. -Това какво е?
-Оранжевото? -Да.
Забравих.
Тук сме.
Искаш ли влезеш?
-У вас? -Да.
Предполагам бих могъл.
Не беше ли това цялата идея зад цветята и всичко останало?
Честно казано го бях измислил до "желая те."
Виж, г-н Крик...
...Мисля че те харесвам.
И преди да съм направила нещо прибързано, бих искала да се уверя.
Бих искала да влезеш.
За мен е чест.
Чудесно.
Да, обаче беше чалнат.
Хванаха го, когато се опита да завери нотариално договора.
Не. Не.
Вкусно ли беше?
Благодаря ти.
-Моля. -Мога ли да ти помогна?
Не, не. Просто ще ги оставя в мивката. Иди седни на дивана.
Свириш на китара?
-Какво? -Свириш ли на китара?
Ужасно. Някой ми натресе това в замяна на сватбена торта.
Това значи ли, че сега трябва да я включа в данъчната си декларация?
-Не. Няма да я споменавам в окончателния си доклад. -О, мерси.
Ти свириш ли?
Всъщност не. Знам само една песен.
О, изсвири я.
Не, не я знам толкова добре, всъщност.
Хайде, стига. Обещавам да не ти се смея. Изсвири я.
Не, не, не. Може би друг път.
Добре.
Г-це Паскал?
-Аз.... -Знам.
И аз те желая.
Животът на Харолд бе изпълнен както със значими, така и със обикновени моменти.
Но за Харолд тези моменти си оставаха абсолютно неразличим...
...но този момент.
в който Ана изпусна лека въздишка и се намести до него...
...Харолд усещаше, дълбоко в сърцето си...
...че това беше един от значимите моменти.
Той разбра, че тя се влюбва в него.
Професор Хилбърт. Комедия е.
-Какво? -Комедия.
Жената. Онази, дето ме мрази. Ана Паскал?
-Снощи.... -Да?
Тя се влюбва в мен.
-Дали? -Това е чудо.
Гласът го потвърди посред нощ.
Е, това е чудесно, Харолд.
Въпреки, че тотално анулира моя списък, е чудесно.
Какъв списък?
Това са седем живи писателки, чиято досегашна работа...
...ги прави възможни кандидати за написването на твоята история...
...според критериите, по-рано определихме с теб.
Ако твоята разказвачка е жива, то тя е в този списък.
Но изглежда, че този списък вече не ти трябва.
След като ще си заживеете щастливо.
О, боже. Тази жена. Керън Айфел, Тя е един от любимите ми писатели.
-Здравейте. -Здравейте.
Чудесни трагедии. Просто чудесни. Всъщност...
...ще ти го препиша набързо, за всеки случай.
Писател-социопат.
-Просто исках да ти благодаря. -За нищо.
Слушай, кажи ми, моля те, ако пак чуеш гласа на разказвача...
...само за моя информация.
Непременно.
Ами заглавието е Смърт и данъци.
О, аз съм от Дънъци.
Не. Не Дънъци, данъци.
Смърт и данъци. Смърт и данъци.
Данъци. Като от онази фраза на Бенджамин Франклин.
Точно така.
Тази дама си я бива, Казвам ти.
Кажете, за какво ще се разказва в тази ваша нова книга?
За взаимовръзки.
За неизбежната сигурност на смъртта.
И модни аксесоари за мъже.
-О, боже, мой, това е ТЯ. -Какво?
-Това е гласът. Тя е разказвачът. -Не, това не може да е вярно.
Сигурен съм.
Харолд, това интервю е отпреди десет години.
Всъщност не вярвах че някой все още носи копчета за ръкавели.
Това е тя.
-Тя е Англичанка? -Това е тя.
-Керън Айфел? -Проф. Хилбърт, познавам този глас.
Мамка му.
-Какво има? -Първо - тя не беше в списъка ми.
Помислих си, че ще споменеш акцента, а и тя....
Тя убива героите си.
-Какво? -Във всяка нейна книга--
Всичките и книги са за-- Те умират. Тя ги убива.
-Кого убива? -Героите.
Четири черни воала. Какво е това?
Разказва се за момиче, което губи няколко от роднините си...
...доста бързо.
Къде е тя?
Неоткриваема е. Повярвай ми, Едно време преподава курс за нея.
Писал съм и писма. Тя е отшелник, саможив човек.
Ето. Това е последната книга, която е написала.
Виж датата. Не е издавала нищо от десет години.
Познава ли града? Тук ли живее?
Живяла е, да, но--
Банекър Прес. Уолъс Стрийт 2267 Това ли е издателството й?
Не ме слушаш. Казах, че дори и да я намериш, тя няма да--
Благодаря ти за помощта.
Тя пише само трагедии!
Не вярвам в бог.
Добре, той й носи цветя.
Кей, къде беше?
Излязох за цигари...
...и измислих как да убия Харолд Крик.
Докато купува цигари?
Както си стоях-- след като излязох от магазина...
...изведнъж ми светна.
Как?
Ами, пени, като всичко, което си струва да се напише...
...ми просветна по необясним начин и без никаква система.
Разбира. И как става?
Идеално е, всъщност. Не мога да повярвам, че не съм се сетила по-рано.
Просто и иронично...
...навярно сърцераздирателно.
Наистина?
Да.
-Написала си го върху документите? -В автобуса.
Добре, тогава.
Така, че ще приключа днес.
Ще се обадя в издателството.
И ще започна да си събирам нещата.
Оценявам го.
-Здрасти. Здравейте. Здрасти. -Мога ли да ви помогна?
Трябва да говоря с Керън Айфел.
-Моля? -Керън Айфел.
Тя е един от вашите автори. Трябва да говоря с нея.
Вижте, господине, тя не е тук.
Да, да. Знам. Трябва да я намеря. Трябва да разбера къде е.
Ние сме просто нейното издателство.
Да. Разбира се. Но трябва да има начин да се свържа с нея.
Имаме адрес за писма от почитатели.
Не мога да и пращам писма. Спешно е.
Откъде я познавате?
-Аз съм брат й. -Брат й?
-Не, шуреят й. -Тя има сестра?
Не. Омъжен съм за брат й.
Не в този щат. В съседния.
Г-не, налага се да ви помоля да напуснете.
Не. Добре. Чуйте.
Аз съм един от нейните герои. Нов съм. От новата й книга.
И тя ще ме убие. Не наистина. В книгата.
Обаче си мисля, че това наистина ще ме убие, така че просто трябва да говоря с нея...
...и да я помоля да спре.
Здрасти, Харолд. Готин пуловер.
Здрасти, Харолд. Телефоните се скапаха.
Ей, Харолд, 19 процента от 4632...?
Ей, Харолд. Върна се от отпусчицата?
Ей. Добре изглеждаш.
-Изглежда ужасно. -Да, шокиран.
Където и да е ходил, не искам да ходя там.
И мен не ме записвай.
Той абсолютно ме игнорира.
Гледай сега. Изчезва.
Приятно ни беше, че се отби.
-О, човече, телефоните не работят. -Ще ми дадеш ли мобилния си?
-Няма покритие. -Мамка му.
-Добре ли си? -Дейв, ще те помоля за една услуга.
-Разбира се, каква? -Имаш ли монети?
След секунди Харолд прекосяваше тичешком площада...
...отправяйки се към най-близкия обществен телефон.
Поне го видя.
Но докато приближаваше, видя и, че е зает...
...от осемдесет годишен дядка решен да се свърже с дъщеря си в Денвър...
...без значение колко щеше да му струва.
за щастие Харолд се сети за няколкото телефона...
...на спирката на метрото на 6-та улица.
Не бебето се казва г-жа Ипстайн. Дъщеря ми се казва г-жа Ипстайн.
Първият телефон нямаше сигнал.
Вторият изглежда бе омазан...
...с нещо слузесто.
Харолд вдигна третият телефон и набра...
...уверявайки се ревностно, че е натиснал силно всеки един бутон.
Не каза ли че този телефон никога не звъни--?
-Ало? -Керън Айфел ли е?
-Да. -Казвам се Харолд Крик.
Мисля че пишете роман за мен.
-Моля? -Казвам се Харолд Крик.
-Това някаква шега ли е? -Не.
Не. Работя в НАП. Казвам се, Харолд Крик, г-це Айфел.
Когато прелиствам преписките на работа Чувам дълбок и безкраен океан.
-О, бо--! -г-це Айфел?
Ало?
г-це Айфел? Ало?
Покани го.
Здравейте.
Аз съм Пени. Асистентката на Кей.
О, аз съм Харолд. Нейният главен герой.
О, господи.
г-це Айфел?
Косата ти. Очите ти.
Пръстите ти.
Обувките ти.
Здравейте.
Аз съм Харолд Крик.
Знам.
Как ме намери?
Правили сме ви ревизия преди малко повече от 10 години...
...и номерът ви беше в преписката.
Съжалявам, но това е ужасно странно.
На мен ли го казвате.
Не си ли помисли че си луд?
Отчасти.
Но после се оказа, че сте права за всичко. Абсолютно всичко.
И после казахте, "Той не предполагаше."
-"Той не предполагаше"? -Това е знание от трето лице.
Господи.
Което значеше, ами, сещате се, някой друг, не аз.
Поне така каза проф. Хилбърт.
проф. Хилбърт?
-проф. Джулс Хилбърт? -Да.
Да, той харесва книгите ви.
Аз харесвам писмата му. Аз--
Така, че разбирате защо трябваше да ви открия...
-...и да ви помоля да не ме убивате. -Какво?
Искам да кажа, очевидно, не сте написали края.
Харолд....
Искам да кажа, сега, след като се срещнахме и знаете, че съществувам...
...няма да ме убиете, нали?
Написала ли сте го?
Аз-- Не.
-Написала ли сте го? -Чернова.
Добре. Но е просто чернова, нали?
-Да, нещо такова. -"Нещо такова"?
-Просто не е напечатано. -"Не е напечатано"?!
-Може би всичко е наред. -Какво значи това?
-Съжалявам, но се опитвам да напиша книга. -Какво значи наред?
-Какво значи "съжалявам"? -Кей.
Дай му да го прочете.
-Намери ли я? -Да.
-И? -Може вече и да съм мъртъв...
...просто не е напечатано.
Това ли е?
Прочете ли го
Опитах се, но не можах.
Трябва да го прочетеш.
Да ми кажеш какво трябва или не трябва да направя.
Дали мога да я избегна....
Дали имам някакъв шанс....
Моля те.
ОК.
Това е вашата униформа.
Да вървим. Банета е отвън, тя ще ви даде шкафче.
-Давай. -Готов съм.
Проф. Хилбърт?
-Здрасти, Харолд. -Здрасти.
Изглеждаш уморен.
Не, не, просто спокоен.
Харолд, съжалявам.
Ще трябва да умреш.
Какво?
Това е шедьовър.
Това е сигурно най-важния роман в и без това зашеметяващата й кариера...
...и за нищо не става, освен ако не умреш накрая.
Препрочитах го отново и отново...
...и знам колко ти е трудно да чуеш това.
Караш ме с доброволно да посрещна смъртта?
Да.
Наистина?
Да.
Мислех, че.... Мислех, че ще намериш нещо.
Съжалявам, Харолд.
Не може ли просто да опитаме да го променим?
-Не. -Не?
Харолд...
...в цялостната схема няма да е от значение.
-Напротив. -Не.
Мога да се променя.
Мога да напусна работа.
Мога да замина с Ана.
Бих могъл да съм някой друг.
Харолд, чуй ме.
Не мога да умра точно сега.
Момента не е подходящ, наистина.
Никой не иска да умре, Харолд, но за съжаление - умираме.
Харолд....
Харолд, Чуй ме.
Харолд, така или инак ще умреш някога, някъде.
Сърдечен удар в банката.
Или ще се задавиш с бонбон.
Някоя продължителна и мъчителна болест, която си хванал докато си бил на почивка.
Ще умреш. Със сигурност ще умреш.
Дори и ако избегнеш тази смърт - друга ще те намери.
И ти гарантирам, че изобщо няма да е толкова поетична или смислена...
...като тази която е написала.
Съжалявам...
...но това е същността на всички трагедии, Харолд.
Героят умира, но историята живее вечно.
-Има свободно място ей-там. -Не, искам да седна тук.
Кей?
Колко хора мислиш, че съм убила?
-Кей. -Колко?
-Не знам. -Осем.
-Кей-- -Убила съм осем души. Броих ги.
Те са измислени. Стегни се.
Харолд Крик не е измислен.
-Аз не-- -Той не е измислен, Пени.
във всяка книга, която съм писала някой умира накрая. Във всяка.
И то наистина свестни хора.
В книгата за Хелън, учителката.
Убих я в деня, преди лятната ваканция.
Колко жестоко е това?
А инженера, Едуард.
Този, който оставих с инфаркт...
...в задръстване в пиковия час.
Аз го убих.
Убих....
Пени, аз ги убих всичките.
г-це Айфел? г-це Айфел?
-Харолд. -Здрасти.
-Току-що го прочетох. -Току-що си....
Да, на един дъх, в автобуса.
Прекрасно е.
Това с китарите е чудесно.
Ами, благодаря. Благодаря. до-- А-а чуй, аз--
Не, прочетох го и много ми хареса. И това е единственият начин, по който можа да свърши.
Всъщност нямам много опит в литературата...
...но това изглежда достатъчно просто.
Харесва ми книгата ви. И мисля, че трябва да я довършите.
В нощта преди да умре...
...без да подозира нищо Харолд се занимаваше с обичайни неща с обичайни неща.
Довърши си висящите ревизии.
Проведе няколко телефонни разговора които бе отлагал.
Слушайте, вашата програма има ли възрастова граница?
И отиде до г-ца Паскал...
...където тя му приготви пържола и шоколадов пудинг...
...и двамата гледаха стари филми.
Беше доста приятна вечер.
И при други обстоятелства би изглеждала банална.
всъщност единственото неща което отличаваше тази нощ...
...бе сутринта, която тя предшестваше.
Трябва да ти кажа нещо.
Наистина?
Да.
-Тайна ли е? -Малко.
Кажи ми.
Обожавам те.
И аз те обожавам.
-Това ли е? -Не.
Трябва да ти кажа това.
Само че искам да слушаш внимателно.
Добре.
Можеш да приспадаш стойността на всичката храна, която раздаваш...
-...като благотворителност. -Харолд.
Не, не, не. Всъщност ще задържиш повече от колкото сега не си платила.
Без да нарушаваш каквито и да е данъчни закони.
Харолд, идеята е да нарушавам данъчните закони.
И аз искам да направя света по-добро място, Ана.
И мога да го постигна, като те спася от затвора.
Добре.
-Да. -Добре.
Ако дойдеш насам...
...и ми шепнеш още малко данъчни приказки в ухото.
Защото ми харесват.
Много се промени в живота на Харолд за последните няколко седмици:
Отношението му към работата.
Неговото маниакално броене.
Любовния му живот.
Но от всички преобразования, които Харолд Крик премина...
...може би най-значителното беше че днес, докато отиваше на работа...
...не закъсняваше за кронекърския автобус в 8:17.
Това, което Харолд не разбра...
...за онази сряда преди четири седмици...
...беше, че часът, който човекът от спирката му каза...
...беше всъщност цели три минути назад от назад от реалното врем...
...и поради това, цели три минути назад...
...от времето, по което неговият часовник и животът му бяха нагласени.
Не е чак толкова ужасна грешка.
Но ако Харолд не беше сверил невярно часовника си...
...Харолд щеше отново да тича след кронекърския автобус в 8: 17.
А не да приближава спирката...
...точно в 8:14 точно този петък.
Извинете ме.
Харолд?
Пренебрежим факт, при други обстоятелства...
...докато не се случи немислимото.
О, боже мой. О, боже мой.
Всички да останат по местата си.
Хайде синко.
-Какво стана? Не го видях. -Не беше ваша вината.
Опитваше се да спаси това момче. Обади се на началника си.
Не мога да повярвам.
-По моя вина беше. -Не, не беше.
Той добре ли е?
-Изглежда, че диша. -Не мисля че диша.
Боже мой.
Влез.
Извинете ме.
Вие ли сте проф. Хилбърт?
Да.
Здравейте, Аз съм Керън Айфел.
Вярвам че имаме общ познат.
Моля, седнете.
Не, аз само се отбих да....
Ето.
-Това ли е? -Да.
Чел ли сте го?
Да. Проблем ли е?
Не.
Мисля, че може би, ще се заинтересувате от новия край.
Добър ден.
Ох, здрасти.
Доста смела постъпка.
Да се хвърлиш пред автобуса изисква доста смелост.
Малко глупаво, но смело.
О, да.
Момчето добре ли е?
Чудесно. Няколко драскотини - това е.
О, добре.
Аз добре ли съм
Ами, не сте мъртъв.
От друга страна, изглежда, че главата ви е пукната...
...имате три счупени кости в крака...
...четири счупени ребра, счупване на лявата ръка...
...и разкъсана вена на дясната, което би трябвал ода ви убие за минути.
Но като по чудо...
...парченце метал от часовника ви е запушило разкъсването...
...и сте загубили достатъчно малко кръв, за да сте жив сега...
...Което е доста яко.
Да. Така, че с малко физиотерапия...
...няколко месеца на легло и ще се оправите.
Е, донякъде. Не можахме да извадим парченцето от часовника...
...от ръката ви, бе да рискуваме да разкъсаме лошо артерията.
Ще се оправите. Просто ще си имате парченце часовник...
...в ръката до края на живота си.
Имате голям късмет, че сте жив, г-н Крик.
Да.
-Д-р Меркатър, г-н Крик има посетител. -Добре.
-Господи, Харолд. -Здрасти.
-Добре съм. Всичко е наред. -Харолд.
Добре съм.
Харолд, не си добре.
Погледни се, целия си потрошен.
-Не, добре съм. -Какво--? Какво стана?
Скочих пред един автобус.
Какво? Защо?
Имаше едно момче. Трябваше да го махна оттам.
Какво?
Трябваше да спася момчето от автобуса.
Хвърлил си се пред автобус, за да спасиш малко момче?
Нямах избор.
Трябваше.
Ами.... Добре е.
-Не е велико. -Не.
Но е добре. Не е зле.
Не е най-значимото произведение на английската литература в последните години...
...но е добре.
Знаете ли...
...мисля, че "добре" ме устройва.
Обаче не се връзва с останалата част от романа.
Не, още не. Ще преработя останалото.
Асистентката ми каза, че ще отиде в издателството...
-...и ще поиска още време. -Защо?
Не знам. Но е много мило от нейна страна.
Не, защо променихте книгата?
Много причини.
Осъзнах, че не мога да го направя.
Защото е истински?
Защото това е книга за един човек,...
...който не знае, че ще умре, а после умира.
Но дори и да знаеше - пак щеше да умре...
...умира доброволно, знаейки, че може да го предотврати и....
Искам да кажа, не е ли това човек, който заслужава да живее?
Докато Харолд отхапваше от баварската бисквитка...
...той накрая почувства, че всичко ще бъде наред.
Понякога, когато се изгубим в страх и отчаяние...
...всекидневие и сигурност...
...безнадеждност и трагедия...
...може да сме благодарни на бога за баварските бисквитки.
И за щастие, когато няма бисквитки...
...можем да намерим утеха в допира на позната ръка до кожата ни...
...или израз на обич...
...едва доловима подкрепа...
...или любяща прегръдка...
...или просто утешение.
Да не говорим пък за болничните кушетки...
...и тапите за нос...
...и недоядените датски сладкиши...
...и нежно изречените тайни...
...и фендър-стртокастърите...
...и може би, от време на време някоя книга.
И трябва да помним че всички тези неща...
...нюансите, аномалиите, неуловимите неща...
...които смятаме за второстепенни в ежедневието си...
...всъщност имат далеч по-сериозна и благородна цел:
Те съществуват, за да ни спасят живота.
Знам, че това ви изглежда странно.
Но също така знам, че случайно е съвсем вярно.
И така:
Един ръчен часовник спаси Харолд Крик.
превод: биков